1983. MAZE HÖGSÄKERHETS- FÄNGELSE I NORDIRLAND
BASERAT PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
Inne på dessa avdelningar kräver 350 dömda terrorister-
- politisk istället för brottslig status.
De backar upp kraven med vad som kallas "Den snuskiga protesten".
Männen bär inga kläder, bara filtar. De kallas "blanket men".
IRA försöker tvinga den brittiska regeringen att godta fem krav-
- via den sista utvägens vapen: hungerstrejken.
Det finns varken politiska mord, bombdåd eller våldsyttringar-
- endast brottsliga mord, bombdåd och våldsyttringar.
Attityderna har hårdnat från båda håll efter tio hungerstrejkares död.
Beslutet att avsluta strejken togs igår kväll-
- efter att republikanska ledare sagt att en fortsättning var meningslös.
EFTER PROTESTEN FLYTTAS REPUBLIKANER IN TILL LOJALISTER.
DE ÄR FIENDER I NORDIRLAND-KONFLIKTEN.
Till honom. Och du kan stanna, Gordon. De är en man kort.
- Sen när får de ha civila kläder? - Ny regel.
- Vilken idiot bestämde det? - Jag varken vet eller bryr mig.
Vi ses, Gordon.
Vad håller du på med, Larry?
Du är en förrädare, Larry Marley! En jävla förrädare!
Först H7, sen H2.
Förflyttning av fånge. Marley.
Sätt fart.
Filtsnubbarna ska vara galna allihop. Men du ser inte så farlig ut.
Har du begravt några IRA-killar på sistone?
Vad är det som mullrar? Just ja, jag är utsvulten!
Du gjorde rätt val, Larry.
Cell 28.
Jag ser ingen av er hungerstrejka.
Vilka jävla hårdingar... In i cellerna, för fan!
Håll er på er kant, lojalistjävlar!
- När börjar besökstiden? - "När börjar besökstiden, sir?".
O'Shea, Marley, Delahunty, Feeney.
Jag trodde det knappt när de sa att du skulle sluta.
- Skönt att du kommer ihåg mig. - Det var på håret.
- Du ser förfärlig ut. - Då skulle du ha sett mig förut.
Jag ville komma. Hela tiden.
Jag vet, men protesten var viktig.
- Hur mår pojkarna? - Toppen.
De växer upp fort utan dig.
Om saker och ting vore annorlunda så vet du vad jag skulle välja, Kate.
Jag beklagar det som hände dina vänner under hungerstrejken.
Det måste ha varit hemskt härinne.
Ibland... Ibland känner jag mig som en svikare.
Jag lever, men de gör det inte. Förstår du?
Sen hungerstrejken upphörde tror alla att vi är slut. Dessvärre även vi.
Se bara på mannarna. Vi måste bevisa både för världen och oss själva...
- ...att vår puls fortfarande slår. - Vad vill du ha sagt?
Du menar väl inte en rymning?
Härifrån? Du skojar väl? Vi vet ju inte ens var vi är.
Efter fyra år vet jag fortfarande inte vad som finns på andra sidan.
Då är det väl dags att ta reda på det?
Är det värt risken? Får de höra om en plan lär du få några år till.
Fråga de tio hungerstrejkarna om det är värt det.
Jag är skyldig dem att åtminstone försöka.
Gör som du vill. Men tro mig, det är slöseri med tid.
- Det är för många nya ansikten här. - Ni borde ha stannat under filtarna.
- Det är bäst ni passar er. Allihop. - Säger du det, Kenny-ponken?
Se dig omkring. Vi är fler än ni nu.
Vart fan ska han?
- Ute på en eftermiddagspromenad? - Japp, jag har en träff.
Med din syster.
- Är Gordon här? - Vänta här.
- Vad vill du? - Jag ansöker om förtroendetjänst.
Du, den siste av filtmännen?
Stod du inte ut med att behandlas som en fånge och vill knega istället?
Min fru sa alltid att jag var duktig med moppen.
- Inte en chans. Glöm det. - Får ni många från vår sida?
Nån högre uppsatt ser nog annorlunda på saken. Ska jag fråga dem?
Ta in honom hit.
Det här är ingen bra idé.
Vad är det värsta som kan hända, att stället blir rent?-Släpp in honom.
Du får en chans, Marley. Vid minsta dumhet åker du in igen.
- En slurk te, Gordon? - Dra åt helvete.
Vad håller du på med, Larry? Vi är inga strejkbrytare.
Han är en Judas som förrådde hungerstrejkarna.
- Du känner inte mig. - Hallå där!
Ska han få sälja ut oss så där? Du är hans befäl!
- Vill han sysselsätta sig, så visst. - Han jobbar ju för dem!
Våra vänner dog för att vi skulle slippa sånt. Vi är politiska fångar!
- Hur kan du bara sitta där... - Jag är ditt befäl också. Håll käft.
Saken är den att jag håller med honom.
Nej, jag vet inte vilken tid. Bara några av de andra killarna.
Vi gick ju ut förra månaden.
All right, vi går ut på lördag. Bara vi tre.
En trollingspinnare? Jag brukade fiska en del själv.
Fånge Marley återvänder till avdelningen.
- Säkert att du inte ville ha den blå? - Nej, den är perfekt. Tack, pappa.
- Jag bara kollar. Vart vill ni äta? - Ska vi på restaurang också?
- Självklart, vi skulle ju gå ut. - Vad vet jag?
Janet!
Rör dig inte!
Mår ni bra? Är ni skadade?
Ett meddelande från din son.
Raska på.
In med er.
- Ingen Gordon idag? - In i biljäveln.
Feniska avskum...
Min son pratar om att börja på familjeföretaget.
- Ska jag be nån prata med honom? - Nej.
Han är lika envis som jag. Om vi säger nej hittar han ett annat sätt.
- Jag måste ut och ta hand om det. - Om du rymmer kan du inte åka hem.
Aldrig nånsin. De kommer att jaga dig i hela landet.
Larry, det här är Bobby. - Bobby, Larry.
Så vad har du?
- Jaha. Vad behöver du? - Detaljer. Massor.
Ögon och öron. Alla som rör sig runt, röntgas, skalar potatis, vadsomhelst.
- De måste komma ihåg vad de ser. - Vi fixar det.
- Nåt mer? - Det måste finnas en brist.
Varför det? För att du vill det?
Hälsa på mitt åskmoln. Det följer mig överallt.
Man brukade bränna otrogna på bål, Oscar.
Överbevisa mig gärna.
Vår avdelning är här och det ligger en till bakom.
- Hur vet du det? - Jag hör dem från deras rastgård.
Du ser, han använder skallen.
Nån smart jävel slet ont för att hålla oss inlåsta.
Vi måste anstränga oss ännu mer för att ta oss ut.
Nån slog till mot din vakt igår. Han lever än.
Herregud... Vem i helvete beordrade det?
Det kom utifrån. Hans fru och barn var där.
Lysande. Hur ska han kunna lita på mig om vi försöker döda honom?
Slösa inte tid på honom. Vad ska du med honom till?
De håller på att avsluta nu, Gordon.
Jag sa ju att det här skulle hända. Jag sa åt dig att sluta.
Vi kan inte låta de jävlarna skrämma oss. Det är precis vad de vill.
Herregud, Gordon! Vi har tur som lever!
Tänk inte ens på att återvända dit, hör du det?
- Det måste jag. - Nej, det gör du inte!
Din bror var hjälten, inte du. Och se hur det gick för honom.
Kom här.
- Det är Jultomten. - Snabba på.
Gå in, Marley.
Var har jag kameran? Har du äntligen skådat ljuset, Brendan?
- Snyggt skjutet, Gordon. - Bra jobbat.
Vem av er skithögar skickade ut mitt namn?
Kom igen, vem var det?!
Är nån karl nog att erkänna?
Inte?
Det ante mig. Ni är för fega hela högen!
Ska vi ta itu med dem? Säg bara till.
Jag vill inte ha nåt av er.
Jag är klar.
Fånge Marley återvänder till avdelningen.
Det som hände dig på utsidan kommer inte att hända igen.
Varför sa du så där? Vet du nåt? Var du inblandad?
- Nej, det var inte nån av oss här. - Vem var det, då? Ge mig namn!
Jag vet inte, men det är över. Vakter är inga måltavlor längre.
- Varför gav de sig på mig? - Du retade väl upp fel personer.
Men det är sant, du och din familj kan vara trygga. Det lovar jag.
Vad skulle det vara värt?
Vad gör du här, Gordon? Alla med vett hade slutat.
Jag är inte så lättskrämd.
Eller så är du en fånge, som resten av oss.
Jag är inte som ni. Jag får åka hem varje kväll.
Det har du rätt i. Skatta dig lycklig.
Vad är det som pågår därinne?
Allt väl?
Kärleksgnabb?
Jag börjar få mardrömmar om dig, Marley.
Hallå?
Sparar vi på elen?
Är det nån hemma?
Det viktigaste är att Janet är i säkerhet.
Hon skulle vara säker med mig också. Det var en engångsföreteelse.
- Hur kan du säga så? Det vet du inte. - Jo, det gör jag. En av dem sa det.
En av fångarna? Är det ett skämt? Det är inte roligt!
Ge mig ett handtag.
Vad hoppades ni uppnå genom att knäppa mig? Dumjävlar...
Min bror kan jag förstå. Han var en hårding.
Men han dog åtminstone när han gjorde sin plikt.
Inte som dina tio vänner. Självmord genom svält, herrejösses...
Och till vilken nytta? För att slippa fängelsejobbet?
Du gör ju det. Än sen?
Var det värt att dö för?
Var det?
- Nej, du har rätt. De var dårar. - Exakt.
En stor jävla tv-cirkus.
De borde ha varit som du. Smarta.
Vi gör det. Jag vet inte hur än, men det ska ske.
All right, pojkar.
- Jösses, var fick du tag på det här? - Tro det eller ej, från tv-nyheterna.
Fan, kolla alltså... De vill verkligen hålla oss kvar här.
Där är jag och Brendan, i H7. Uppe till vänster är du och Oscar, i H2.
Vi borde känna oss smickrade. De gjorde det här särskilt för oss.
Det kanske är slöseri med tid att leta efter den svagaste punkten.
Tänk om det inte finns nån. Det här är en avdelning.
Alla är likadana, med fångar i var och en av de fyra flyglarna.
I mitten finns vakterna i cirkeln.
- Det är den starkaste punkten. - Varför är det bra?
För att den som kontrollerar cirkeln...
...kontrollerar hela avdelningen.
- Ska vi inte den? Hur då? - Det blir inte lätt.
Men vakterna har mjuknat en aning. Om vi kan bygga på det-
- och få dem att känna sig trygga, så kanske det är bristen vi söker.
- Vad gör vi sen, festar loss? - Vem vet vad som händer sen?
Men det är en början. Eller ska vi göra ingenting?
Nej, det låter bra. - Genialiskt, Bobby.
Ni glömmer en pytteliten detalj. Om vi ger oss på vakterna på flyglarna-
- kommer lojalisterna att ansluta sig till dem.
Sen är festen över. Han har rätt. Förbannat!
- Janet, raring. Är mamma där? - Ja, hon är här.
- Kan du ge henne luren? - Hon vill inte, pappa.
Okej, ingen fara. Jag provar en annan gång.
Hur är det i London? Har moster visat dig runt?
Vi har tittat på skolor.
Ska du börja skolan därborta? Oj, det blir ett äventyr.
Jag känner ju ingen här.
Du får nya vänner på nolltid.
- Jag saknar dig, pappa. - Jag saknar dig också.
BOMBDÅD I CENTRUM DÖDAR TVÅ
Dina mordiska avskumsvänner hade fullt upp igår kväll.
Blir du stolt av det där?
Målet var polisstationen.
Jaha, så det var deras eget fel som gick förbi?
Det sa jag inte. Ingen vill döda civilpersoner. Det var en olycka.
Att placera en bomb på en gata är ingen olycka!
Jag har träffat alla sorter: ficktjuvar, rånare, våldtäktsmän...
Det finns en skillnad mellan dem och er sort. Vet du vad?
De flesta av dem ångrar sina brott.
Behåll den där. Sätt upp den på väggen.
- Larry Marley? - Ja.
Du skrev till mig. Din fru ringde och bad mig åka hit idag.
Ja, just det.
- Väntade du dig nån annan? - Nej.
Jag trodde bara att det kanske var min son.
Jag var din makes cellkamrat när han började strejka.
När han blev svagare och flyttades till sjukhuset-
-bad han mig ge dig ett meddelande.
Jaså, vadå? "Fortsätt kämpa, hjärtat. Ge inte upp."
"Jag svälter mig till döds för Irland."
Han bad mig berätta-
- att han såg dig, långt innan ni träffades.
Du jobbade i ett marknadsstånd. Du la inte märke till honom-
- och han vågade inte prata med dig, så han iakttog dig bara en stund.
Han sa att du skämtade och log-
- och att han blev förälskad där och då.
Vid första ögonkastet.
Det var allt. Det var allt han ville att jag skulle berätta för dig.
Han får mig att gråta till och med från graven.
Han var alltid en sån romantisk idiot.
Jag beklagar. Han var en god vän.
Om du verkligen var hans vän borde du ha stoppat honom.
Han kommer inte att bli bortglömd.
Jag tänker göra en sak för honom. För alla tio.
Men du kan inte ge mig honom tillbaka.
Det kan du aldrig göra.
Ur vägen. Den 12 juli marscherar vi var vi vill i vårt eget land.
Inte här, grabben.
Härifrån är det republikanskt område, så det är en skithögsfri zon.
Flyttade vi till Dublin medan jag slaggade?
Nej, jag tänkte väl det.
Här är alla vägar brittiska. Varenda en. Men det vet du väl redan?
Vi måste utnyttja det här.
Vad är det för fel, Kenny? Inga poliser som håller dig i handen?
- Låt oss förhandla fram en lösning. - Det finns inget mer att prata om.
Framtiden är redan utstakad.
Hjälp oss! Avskummen får inte komma undan med det!
Driver du med mig?!
Jävla förrädare!
Dra åt helvete, era jävlar!
Spelet är över, gossar! Ni har till imorgon på er att försvinna härifrån.
Annars kommer en av er inte att få uppleva sin nästa födelsedag.
Vem styr det här stället, du eller de där?
Först fick de ha civila kläder och nu får de egna avdelningar.
- Har jag missat nåt hemligt avtal? - Vi töjer på regler för att få lugn.
Arton vakter dog för att upprätthålla reglerna. Jag kunde ha varit en.
Jag beklagar det, men både vi och fångarna vill få ett enklare liv.
Under hungerstrejken var det här rena helvetet.
Numera kan jag föra ett normalt samtal med min fru.
Ta lite ledigt, Gordon.
Ni är odjur allihop. Vi borde mata er med jordnötter.
Jösses, du ser förjävlig ut.
Tack vare Ken och paradorkestern har allt förändrats. Vi kan lyckas nu.
Lugn i stormen. Jag har pausat allt tills vi har uppdaterat de därute.
Va? Det är alldeles för tidigt. Det här är bara en liten pusselbit.
Ledsen, Larry. Vi har tagit oss så här långt, men vi är inte ensamma.
Så ta det lugnt tills de har sagt sitt.
Det är en order. Du kan skriva ner den.
Lämna den bara där.
O'Shea. Kelly.
Håll ihop!
Ett meddelande från din pappa. Han väntar på dig. Stick nu hem, för fan.
Jag gjorde det utan att fråga. Vill du ha?
Visst.
Är du stolt över den där idiotin häromdagen?
- Vissa saker är värda att slåss för. - Lägg av. Gillar du kåken, eller?
Inte särskilt, men man vänjer sig efter tio år.
- Din familj? Jäntan ser smart ut. - Hon är jäkligt klipsk.
Frugan ser inte heller dum ut. Hur lyckades du med det?
Vi är inte tillsammans just nu. Hon flyttade över till London.
Tråkigt att höra.
Du kanske inte förstår, men jag har ägnat halva livet åt-
- att försöka skydda dem från er. Sen sticker hon bara.
Jag hade varit hos min familj om det inte vore för er.
- Det är ditt fel att du är här. - Så ser inte jag det.
- Men du håller nog inte med. - Det har du rätt i.
Fortsätt jobba nu, för fan. Det här är inget dagis.
Vänta där.
De avslog det.
Jag sa ju att det inte var färdigt, men du skulle ändå ut med det.
Det är inte ditt val. En misslyckad rymning sänker moralen på utsidan.
Åt helvete med deras moral! Hur är det med våran?
Vi behöver inte sluta, men att inta en hel avdelning är för riskabelt.
Vi måste sikta lägre. Jag har några killar du bör träffa sen.
Är det din nya strategi, att tänka smått? Det måste vara stort!
- Det är över, okej? Gå vidare. - Nej, jag måste göra det här.
Du måste? Vi sitter i samma båt, glöm inte det.
All right, kom igen.
Släpp in mig igen.
Jag vill att du träffar killarna sen. Deras plan är mindre komplicerad.
Du kan prata med dem. Jag är färdig.
Det är ingen förfrågan, Larry.
Vi vill ta vägen från trädgården. Med rep och stegar tar vi oss hit.
Vakten kan inte se oss från tornet. Han går ronden var tionde minut.
- Vart ska de? - Till trädgården.
De sa att de ville odla. Chefen godkände det.
Vi ses, pojkar. Jag ska härifrån. Jag vann min överklagan.
Din tursamme jävel.
- Samma gamla bil? - Jajamän.
De där känner jag. Det är matbilen.
- Tack för det här. - Inga problem. Jag hörde om strulet.
Han kör runt i fängelset hela dagarna. Som ett soppkök.
Genomsöker de den?
O'Brien följde efter din vän igår kväll.
Det verkar som att din plan är aktuell igen.
- Behöver du hjälp? - Varför inte?
Den där. Lyft bara.
Hur många?
- Packade som sardiner, 38. - Jösses...
- Är det stort nog åt dig? - Nej, men det får duga.
Brendan och Bobby, vi intar er avdelning. H7.
Sen hoppar vi in i matbilen och kör ut genom grindarna.
Jag måste ut en minut. Håll ställningarna.
- Anförtror du mig det? - Vad skulle du kunna sno?
ANSÖKAN OM ÄKTENSKAPSSKILLNAD
Det måste ske utan skador och blodsspillan-
- annars skriver de om det och inte om vad vi gjorde.
För att lyckas måste några av oss bära vapen.
- Hur många behöver vi? - Sex borde räcka.
Har vi dem är det mindre risk att nån skadas. Kan de få in dem?
- Sett frun på sistone, indianälskare? - Vad sa du?
Du hörde. Har du glömt vilken sida du står på, Gordon?
Inte är det då din, skithög.
Skit ner dig, Gordon!
Är det nåt jag borde känna till?
För helvete! Jag vill aldrig se nåt liknande igen, hör ni det?
- Vad har du där? - Inget. Det är privat.
Visa mig. Nu!
Det ser precis ut som hon.
Det är nåt med dig som jag inte fattar.
Vadå?
Hur i helvete håller du ihop ditt äktenskap härifrån?
Kanske för att vi slipper bo ihop. Vi har känt varann sen vi var små.
- En man bör ta vara på en sån kvinna. - Oroa dig inte.
När jag väl har passerat grindarna kommer jag inte tillbaka.
De väntar sig aldrig att folk från alla flyglar jobbar ihop samtidigt.
Föreställ er ringar på vattnet som rör sig utåt från mitten.
Vi tar vakterna en och en, som fallande dominobrickor.
En chans, det är allt vi får.
O'Toole. Delahunty. Healey.
Flanagan. Ryan. Marley.
- Hur är läget, grabben? - All right.
De val du gjorde... Tänk om du fick göra om dem.
Jag skulle göra likadant. Jag ångrar inget.
Varför var det rätt för dig men inte för mig?
En dag kommer män som vi att tillhöra det förflutna.
Framtiden är din, Danny. Om du inte sabbar den.
Hur går det med studierna? Du kan gå på college, som din storebror.
- Är inte college ett svek? - Det handlar inte om det.
Danny, vi snackar om ditt liv. När jag kommer ut blir allt annorlunda.
Skulle du komma på min examen?
Vi kan göra en överenskommelse. Om du gör det...
...så ska jag sitta på första raden med ett stort flin på läpparna.
Det lovar jag.
Jag har velat fråga dig en sak.
Om hungerstrejken inte hade upphört, skulle du ha fortsatt då?
Jag vet inte. Antagligen.
Du hade alltså varit villig att överge oss?
Men den tog slut, Danny.
Ja.
Vi behöver prata om min förflyttning.
Då så, det sker om en vecka om ni godkänner det.
- Tyvärr, men vi kan inte. - Skojar du? Varför inte?
Rep och stegar hade aldrig funkat. De har förutsett allt sånt.
- De skulle få syn på er direkt. - Varför sa ni inget förut?
De har nåt annat på gång. - Eller hur?
- Vi är klara här. - Lägg av, så kan ni inte göra!
- Vi spelar alla i samma lag. - Och ett nej är ett nej.
Så inga soloförsök, okej?
Det är skiftbyte klockan fyra. Då är det för många vakter.
Matbilen måste lämna avdelningen senast tjugo i fyra.
Ska de bara öppna grindarna för er och ge er en slängkyss?
Nej, det kommer att finnas ett system. Nåt speciellt.
Och vi ska ingenstans förrän vi vet vad det är.
- Nåt nytt om din förflyttning? - Det är på gång.
- Trevlig helg, Gordon. - Det ska jag ha.
Det är väl rena kaoset på väg härifrån en fredag?
Som en skenande hjord. Man kan tro att pubarna stänger åtta.
Huvudgrinden är förstås värst.
Nej, men det är ett gissel att behöva stämpla ut på kontoret varenda gång.
De öppnar grinden, men det går snabbt.
Man får ett passerkort på väg in som man lämnar tillbaka på väg ut.
- Säkert nåt högteknologiskt. - Du skulle garva om jag berättade.
Hemliga passerkort... Som till nån småunges trädkoja, va?
Hursomhelst, ha det fint.
Jovisst. Vi ses, Larry.
Vad håller du på med?
För helvete, Larry!
Vad fan sysslar du med?
Du... Hallå?!
Vad gör du, Larry?
Vi måste inta kontorsbyggnaden. Och nån måste stanna kvar där.
Det där är passerkorten till huvudgrinden.
- Här kommer Larry. - Fånge för förflyttning.
Jag behöver golvbonaren.
Bonaren!
Andy, kom ett tag.
Arbetare!
Tack.
- Har du sett ett spöke? - Vad gör du här?
- Var inte du ledig i helgen? - Jo, men George fick nåt akut.
- Jag hade turen att ha jour. - Jaha.
- Sätt på tekannan, tack. - Visst.
Rör dig inte. Följ med mig.
Rör dig inte och rör inget. Ner på golvet.
Gör som vi säger så går allt bra. Öppna grinden.
Snabba på.
Så ja, samma sak igen.
- Varsågod. - Tackar.
Stå still!
- Inte ett knyst! - Ni är gripna.
- Mycket lustigt. - Det är inget skämt. Händerna upp!
Öppna grinden. Skynda dig.
Ta det lugnt. Backa.
- In med dig. - Ner på golvet, allihop!
Rör dig inte!
John, öppna annars skjuter jag!
- Varför gjorde du så där? - Jag vet inte...
- Läkare. - Läkare!
Doktorn, man behöver er. Kom igen. - Resten av er, av med uniformerna.
Ni hörde! Av med dem!
John, hör du mig?
Det ordnar sig. Du klarar dig. John!
Ingen lunch idag, Gordon? Käket borde redan ha varit här.
På tal om trollen...
- Jag trodde att ni hade glömt oss. - Ingen panik, alla ska få mat.
- Jösses, Larry. Var det nödvändigt? - Det är lugnt, jag fixar det.
Ja? Matbilen?
Nej då, den var sen. Han åkte nyss. Han kommer närsomhelst.
Det var H8. Alla är hungriga idag.
Andas inte ens.
- Herrejävlar... - Stäng den.
Det är en bomb under ditt säte. Jag har knappen. Kör.
Inte för att det angår mig-
- men nån helg borde du åka till London och snacka med din fru.
Har du funderat på det?
Ja, men hon vill inte prata med mig. Hon tiger som muren.
Tja, om man ska reda ut saker måste man ta det öga mot öga.
Tro mig, jag är expert på långdistanskatastrofer.
Dessutom får du träffa din dotter. När såg du henne senast?
- Är du äktenskapsrådgivare nu, Larry? - Jag? Nej då.
Men våra barn är väl det viktigaste?
Hur det går för oss är skitsamma. Men vi ansvarar för deras framtid.
- Då gör vi inget vidare jobb. - Nej, det gör vi inte.
Falsklarm. Barnet kommer inte förrän om tre veckor.
- Tack för att du täckte upp. - Bra gjort, bäbisen.
Då får jag en ledig helg, trots allt.
- Ska du dra? - Det var tanken. Har du nåt emot det?
- Har du några planer? - Fotboll, tv, öl.
- Jaså, vilka spelar? - De vanliga, Larry.
Om du inte har nåt emot det så vill jag komma härifrån.
Kör försiktigt.
- Vad får du betalt för det här? - Inte tillräckligt.
Ge det till grindvakten. Försök inte med nåt.
Stanna här.
Läs tidningen.
Rör inte en muskel.
In! Öppna grinden.
Nu!
De utnämnde mig till befäl på den här avdelningen.
Är det nåt du vill berätta för mig?
Kom igen, pojkar...
Skiftbyte... Jävla skiftbyte.
Hörru, din jävel! Vad fan gör du här?!
Hjälp! Vi behöver hjälp här!
Vakterna slåss. De bankar skiten ur varann. Vad ska jag göra?
Gerry, få ut dem!
Spelet är över, pojkar. Spring!
Helvete!
De är fångar!
Vi måste bryta upp den!
Sa du att du inte skulle rymma? Driver du med mig?
Jag hade avgett ett löfte. Två år till, sen hem till familjen.
De behövde mig ändå inte. Planen var vattentät. Den bästa jag har sett.
De har nog nyss upptäckt det.
- Gordon, släpp honom! - Dra åt helvete!
Nu ligger ni risigt till.
Räkna in dem och släpp loss dem.
Vi har dem!
Rör er inte!
Upp med händerna, för helvete!
- 38 saknas, sir. - Vad vill du?
- Jag tror Larry Marley var inblandad. - Marley, sitter inte han i H2?
Organisatörerna är därute. Jag har inte tid med det här.
Vi tog oss ut, Larry! Vi visade dem!
Genomsökning!
- Vad gör du här? - Varför är inte du med dem?
Jag hade gett vadsomhelst för att vara det. Nästan...
Jag har varit på flykt förr. Jag lyckades rymma från en domstolscell.
Jag träffade min familj tre gånger det året.
- Som du sa, de förtjänar bättre. - Du är allt en klyftig jävel.
Du tycker nog att du vann nåt idag. Gjorde några poäng för din sida.
Men inget har förändrats. Du, jag och alla killar som kutar över fälten...
Vi sitter fortfarande fast, utan att ta oss nånstans.
Han var en bra karl, vakten dina vänner dödade.
Jaså, visste du inte? Så går det när man släpper lös ett monster.
Folk skadas.
Varför jag? Av alla vakter valde du mig!
Tio av mina vänner dog här i fängelset under en hungerstrejk.
De trodde att de hade knäckt oss, men nu vet världen att det inte var sant.
En skuld har återbetalats till de männen.
Jag förväntar mig inte att du ska förstå det, Gordon.
Fånge Marley, i framtiden ska ni titulera mig "vakt" eller "sir".
Är det förstått?!
Jag brukade tycka att mitt jobb var viktigt.
Att jag spelade en betydelsefull roll i samhället.
Jag varnade för alla eftergifter, men ingen brydde sig.
Vakterna satte inte upp reglerna, vi gjorde bara vår plikt.
Så gott vi kunde. De flesta av oss...
Men ni blev lurade av fångarna. Sänkte ni garden?
Formulera er som ni vill. Det skulle vara Europas säkraste fängelse.
- Det skulle inte ha några brister. - Vilken brist syftar ni på?
Cirkeln, all makt på en och samma plats.
Det var ju personalen som släppte in dem. Livstidsdömda mördare.
De såg nedbrutna ut.
Men det var en bluff. Lät ni er bli lurade?
Ja, det gjorde vi. Jag gjorde det.
- Ni kan få min avskedsansökan också. - Det behövs inte.
Jag behöver inte ert tillstånd. Jag ger mig själv frigång.
EFTER ATT HA SLÄPPTS 1986 ÅTERVÄNDE MARLEY TILL IRA.
ÅRET EFTER SKÖTS HAN I SITT HEM AV PARAMILITÄRA LOJALISTER.
38 FÅNGAR VAR INBLANDADE I RYMNINGEN.
19 TILLFÅNGATOGS INOM TVÅ DAGAR.
AV DE ÖVRIGA DÖDADES TRE UNDER IRA-OPERATIONER.
DE FLESTA AV DE ÖVRIGA-
- TILLFÅNGATOGS I USA, HOLLAND, SKOTTLAND OCH IRLAND.
I DEN OFFICIELLA UTREDNINGEN HYLLADES FLERA AV VAKTERNA-
- BL.A. JOHN ADAMS, SOM SKÖTS I HUVUDET MEN ÖVERLEVDE-
- OCH JAMES FERRIS, SOM KNIVHÖGGS OCH SENARE AVLED.
ETT ÅR EFTER MARLEYS DÖD PÅBÖRJADES FREDSPROCESSEN-
- I VILKEN NÅGRA AV RYMLINGARNA SPELADE EN VIKTIG ROLL.
DET DRÖJDE YTTERLIGARE TIO ÅR TILL LÅNGFREDAGS-AVTALET.
Översättning: Anders Enerlöv www.btistudios.com